I 1895 var Oscar Wilde Londons mest berømte mand.
Hans elsker var Bosie Douglas, søn af den berømte markis af Queensberry.
Queensberry, vred over affæren, lagde et kort i Wildes klub, adresseret
"Til Oscar Wilde, der poserer som sodomit".
Tilskyndet af Bosie sagsøgte Wilde for injurier-men endte selv i retten
for usømmelighed.
Han blev idømt to års straffearbejde.
Højt over byen
på en høj søjle
stod statuen af Den lykkelige prins.
Han var dækket af fint bladguld,
og som øjne havde han to klare safirer,
og en stor, rød rubin lyste på hans sværds greb.
Han var så sandelig beundret.
En nat fløj en lille svale over byen.
Hans venner var taget mod Egypten seks uger før,
men han var blevet.
"Hvor skal jeg sætte mig?" sagde han...
Hele næste dag sad han på prinsens skulder
og fortalte ham historier om ting, han havde set i fremmede lande.
Om de røde ibisser, der står i lange rækker
på Nilens bredder og fanger guldfisk i deres næb.
Om kongen over Månens bjerge,
der er sort som ibenholt
og tilbeder en stor krystal.
"Svale, svale, lille svale," sagde Den lykkelige prins.
"Du fortæller mig om mageløse ting,
"men mere mageløst end dette
"er mænd og kvinders lidelser.
"Der er intet mysterie så stort som lidelser.
"Flyv over min by, lille svale,
"og fortæl mig, hvad du ser."
Så svalen fløj over den store by
og så de rige fejre i deres smukke huse,
mens sultende børns hvide ansigter
så ugideligt ud på de sorte gader.
Ved et bord sad en knækket mand med en dusk visne violer ved sin side.
Han var forfatter,
Ti år senere
men han frøs for meget til at skrive sit stykke færdigt.
Det er en drøm.
Jeg tror, jeg er enig.
Han var ganske enestående.
- Han er også en god forfatter. - Og stykkerne.
Hør her, næste gang vi er i London,
kommer De så ikke i klubben?
Meget gerne. Hvilken én?
- Carlton. - Åh, mageløst.
Jeg har aldrig set en mand spise så...
- Hvad er der, min kære? - Jeg tror, jeg har glemt min vifte.
Har hun det godt?
Hr. Wilde.
Hr. Wilde?
Frue.
De husker mig vel.
Det er fru Arbuthnot.
Jeg kom til alle Deres premierer.
Selvfølgelig, frue. Sådan et ansigt glemmer man aldrig.
Hvor pænt af Dem at tale med mig.
De har det godt, kan jeg se?
Meget.
Hvordan har De det?
Lydia!
Kom straks her!
Jeg er nødt til at gå.
De kunne vel ikke låne mig fem pund, kunne De?
Tingene går lidt trægt lige nu. Det er forfærdeligt at spørge, men...
- Lydia! - Jeg kommer!
Hr. Wilde, jeg...
- Jeg ville ønske... - Ønsk aldrig, frue.
Det kunne gå i opfyldelse.
Men tak
for et øjebliks harmoni i en uharmonisk fuga.
Gå straks tilbage til Jeffrey.
Hvis De taler med min kone igen, slår jeg Dem ihjel.
Hører De?
Godaften, monsieur Melmoth.
Godaften.
Noget nyt om bankudtoget i dag?
Desværre nej, monsieur Dupoirier,
men frygt ej,
monsieur Ross ankommer i morgen
med royalties,
kontrakter
og kontanter.
Fremragende nyt, monsieur Melmoth!
Fem pund.
"Se, se,
"hvor Kristi blod strømmer gennem himmelhvælvingen."
Hold op med at græde.
Hvad foregår der?
Tændstik!
Græd ej længere! Jeg beder dig!
Hvad er der i vejen?
Nonnerne fra børnehjemmet kom efter ham,
og alle hans tændstikker blev stjålet.
Lad dem ikke tage mig med tilbage, Jo.
Jeg passer mere på, det lover jeg.
Det kunne være bedre for alle.
Du ville være i sikkerhed, og jeg ville ikke bekymre mig.
Det er ved at være for farligt her.
Men vi er brødre. Vi burde være sammen.
Men det her er for frygteligt!
Jeg har også nyheder.
En pludselig uventet gevinst tillader mig
at byde jer begge
absint
og kokain
på dagen før din afrejse
og et lilla øjeblik for mig,
hvis, Leon, du vil låne mig din slægtning
til det sædvanlige vederlag.
- Nej. - Nej?
Tyve minutter.
Og du skal gøre historien færdig.
Du ved,
jeg tror aldrig, jeg har været mere lykkelig i mit liv.
I dette værelse.
I dette øjeblik.
Lyset fra gaden.
Hvilket lys?
Det hugger dig ud i marmor, kære dreng!
Vi er fortabt i vores egen verden.
Iklædt en symfoni af nærliggende kopulering.
Jeg ved, du elsker mig, Johnny,
selvom vores lilla timer
besudles af grønne sedler.
Men hvad kan man gøre?
Det var næsten en time. Tid til en historie.
Hvor var jeg?
Under broen.
Åh ja, under broen.
Under broen
lå to små drenge
i hinandens arme
og prøvede at holde sig varme.
Hvor er vi dog sultne, sagde de.
I må ikke ligge her,
råbte vægteren,
og de vandrede ud i regnen.
Svalen fløj tilbage
og fortalte prinsen, hvad han havde set.
Jeg er dækket af fint guld, sagde prinsen.
Du må tage det blad for blad
og give det til de fattige,
de levende tror altid,
at guld kan gøre dem lykkelige.
Boudicca.
- Vi er tre. - Ingen børn, Oscar.
Han er ikke et barn.
Han er dværg.
Meget berømt i Polen.
Godaften.
Absint.
En øl.
Du er for ung til at drikke øl,
men hvad gør det! Det er helligdag.
Jeg elsker den her sang.
Maurice, Maurice.
Maurice, mon legionnaire!
Kom straks her og bjergtag mig!
Jeg vidste ikke, du var her.
Modbydelige svin!
Gå tilbage til dit eget opkast!
Maurice, nej.
De fornærmer min ven, monsieur.
Sig undskyld nu, eller jeg slår Dem ihjel.
Slip mig, udskud!
Hvordan kunne jeg modstå.
Se, Napoleons profil...
uden nogen af de
mere skuffende træk!
Stop!
Ud!
Tag Deres skøge med! Soldat, sid ned!
Madame Boudicca,
et par krøllede fjer, ikke andet.
Hvem betaler for skaden?
Det gør jeg. Jeg vil synge for jer.
Hold kæft, Oscar! Sæt dig med!
Hold kæft.
Må jeg?
Hvad siger I? Sang eller betaling?
Sang!
Jeg er en ung pige
Og jeg er lige kommet
Fra det land Hvor tingene er store
Og blandt drengene har jeg en elsker
Og eftersom jeg har en elsker
Rager intet mig
Den dreng, jeg elsker
Er oppe i galleriet
Den dreng, jeg elsker Kigger ned på mig
Der er han, kan I ikke se?
Han vinker med sit lommetørklæde
Glad som en fårekylling Der bor på bladet
Hvis jeg var hertuginde Og havde masser af penge
Ville jeg give dem til min Johnny
Der vil gifte sig med mig
Men jeg har ikke en øre
Så jeg vil leve af kærlighed og kys
Og være så glad som fuglene i træet
Den dreng, jeg elsker Er oppe i galleriet
Den dreng, jeg elsker Kigger ned på mig
Der er han, kan I ikke se?
Han vinker med sit lommetørklæde
Glad som en fårekylling Der bor på bladet
Glad som en fårekylling
Der bor på bladet
Skuespillerne
har givet en charmerende fortolkning af et herligt stykke.
Jeres værdsættelse har været yderst intelligent.
Jeg lykønsker jer med jeres optrædens succes.
Hvilket overbeviser mig om,
at I næsten tænker så højt om stykket,
som jeg selv gør.
Oscar Wilde, forbrydelsen, De er dømt for,
er så slem, at man må begrænse sig svært
fra at beskrive de følelser,
der må stige op i enhver mand af ære.
Det nytter ikke at tiltale Dem.
Folk, der gør disse ting, må være døde for enhver form for skam.
Jeg vil under disse omstændigheder
forventes at idømme Dem den hårdeste straf,
som loven tillader.
Rettens dom er, at De bliver fængslet
med to års straffearbejde.
Monsieur Melmoth.
Deres ven er her.
Robbie.
Min ensomme apokalypsens ridder.
Du tog mig i eksil, kære dreng.
- Hvorfor tager du mig med hen nu? - Ingen steder.
- Du... - Hvad? Hvilket skib?
Irland, siger du?
Ingen skibe, Oscar.
Jeg er her i Paris.
- Jeg har dine penge. - Godt.
Jeg har gået uden middage.
Jeg udkæmper en dødskamp med dette tapet, Robbie.
En af os må væk.
Maurice sagde, at du skabte et postyr i aftes.
Det er mere eller mindre umuligt at skabe et godt postyr
i min begræsede tilstand.
Men jeg tror, at jeg gjorde mit bedste.
I aftes drømte jeg, at jeg spiste med de døde.
Du må have været festens midtpunkt, Oscar.
Hvad er det?
Morfin.
Jeg er så distraheret, kære dreng.
Jeg har haft det slemt på det sidste.
I to dage, ikke en mønt på lommen.
Så jeg måtte vandre omkring fyldt med vilde længsler,
fanget i en cirkel på boulevarderne.
En af de værste i helvede.
At springe ned fra borde i din alder.
Hvad siger De, doktor?
Bylden er blevet betændt.
Hvis det ikke bliver bedre, må vi desværre operere.
Jeg vil aldrig glemme Deres godhed,
da jeg blev løsladt.
Sikke store håb, vi havde for den dag.
Men jeg var fordømt fra starten.
Hvorfor løber man mod undergang?
Hvorfor indeholder det sådan en fascination?
- Oscar. - Robbie!
- Oscar. - Robbie.
- Hvor er du? - Hvor er Reggie?
Han venter på hotellet. Han ville sikre sig, at der ikke var...
- Hvad? - Problemer.
- Har du det hele? - Nej.
Jeg efterlod Oscar Wilde i Newhaven.
Og dette er det sidste, han skrev.
Det store brev, jeg fortalte om.
Lav tre kopier. Send én til Bosie Douglas,
én til mig, og hold originalen under lås og slå.
- Forstået? - Kom.
Hvis nogen spørger om dokumenter eller papirer,
- så bare sig, at de er i din kuffert. - Hvad?
Nuvel.
Sebastian Melmoth.
- Reggie. - Sikken fryd.
Er det første gang i Dieppe, Sebastian?
Hvor morsomt.
Lad mig præsentere dig for vores gode ven, bestyreren.
- Melmoth, mød monsieur Duroc. - Bonjour.
Tag dig af hr. Melmoth, gider du? Det bedste værelse og den slags.
Så lader jeg jer i fred.
- Skal du have frokost? - Formentlig.
Skal vi tage Deres værdigenstande
og papirer
og opbevare dem i vores pengeskab?
De ligger i min kuffert.
- Min yndlingsblå. - Kassen er fra Reggie.
Og her er 800 pund, som vi har samlet, mens du sad i fængsel.
- Nej. - Det kan holde dig i gang,
- indtil du begynder at arbejde igen. - Skønt.
Jeg passer på dem.
Reggie.
Kære Oscar.
Hvad synes du om dit nye navn?
Næsten lige så meget, som jeg afskyr det gamle.
Breve.
Og se.
Ingen svans i eksils brudesæt er komplet
uden et signeret portræt af den store enke selv.
Du må danse nøgen foran det ved festen næste måned.
- Det er fra ham. - Oscar?
Jeg kan lige så godt sige, at jeg sigter fuldt ud efter
en forsoning med min kone, hvis hun vil have mig.
Og vær ganske rolig,
jeg vil aldrig se lord Alfred Douglas igen.
Den del af mit liv er bag mig.
Nej, han var absolut rasende.
- Virkelig? - Helt ærligt, Oscar.
- Det er bare ikke sandt. - Hvad sagde jeg?
Intet. Det er hele pointen.
Ud fra hvad du siger, Oscar,
lader det til, at Readings fængsel er et fortryllet slot,
hvor inspektøren er den regerende alf.
Robbie,
jeg mødte Kristus i fængslet.
Og hvad sad hun inde for?
Spøg ikke, Reggie. I cellen er der kun Gud og mand.
Efter tre dage i helvede opstod Jesus fra de døde.
Han brød sin grav op, bortsmed sine ligklæder
og indtog sit sted i menneskets hjerte for evigt.
Efter 700 dages hårdt arbejde er min grav åbnet.
Jeg har listet til bådtoget og er genfødt,
gennem ham, med ham og i Frankrig.
Nuvel, Oscar.
Vi skal nok få gjort dig til katolik.
Men ulig kære Jesus vil du have bagage.
Og 800 pund at bruge, før du farer til Himmels.
Eller skærsilden.
Jeg er bange for, at en delegation af 15 unge digtere
ankommer fra Paris i weekenden for at byde dig velkommen i eksil.
- De har en check med. - Godt.
Jeg siger bare, kære Reggie, at jeg har levet
i utugt og nydelsens greb.
Jeg tog fejl, og jeg har bødet.
Måske er tavlet visket ren. Måske ikke. Hvem ved?
Hvorom alting er, er jeg nu klar til at vende tilbage til livet.
Kommer du ned, Oscar?
Jeg skal bare have mine badeting.
Constance,
min kære, gode, smukke kone.
Der er intet, jeg nogensinde kan sige,
der vil gøre den smerte om, som jeg har forårsaget dig.
Det ved vi begge.
I to år har jeg ligget på hårde brædder,
knælet på kolde sten, levet af skam og tænkt på lidet andet.
Du og mine sønner er det eneste, der binder mig til livet.
Så jeg ved ikke, om du er klar over det...
Var det ikke for håbet om, at jeg en dag ville møde jer igen,
tror jeg ikke, at jeg ville kunne fortsætte.
Gode Gud.
Min lyst til at leve, kære Constance,
- er så intens som aldrig før. - Hvad?
For Guds skyld.
Og selvom mit hjerte er knust, er hjerter skabt til at knuses.
Det er derfor, Gud sætter sorg i verden.
Skriv til mig, så snart du kan, og sig, at jeg stadig er din Oscar.
At den franske kunst sarte smag
skulle finde vej til denne øde forpost
for at byde velkommen til og rejse denne
mærkede og nedtrådte lilje
fra fortvivlelsens dynd,
fylder den med dirrende håb om,
at den stadig kan leve og blomstre igen
på parnassets dobbelte tinder.
Deres regning.
Bad jeg om den?
Nej.
Ramt!
Nej, du kan ikke.
Gå væk fra mig. Jeg vil ikke smittes med noget.
Kaffe.
Seks café au lait.
Har du ikke dine silkestrømper på, Oscar?
Vent...
- Kære dreng. - Ja, min hyacint?
Mind mig om at skifte lagner i dag, kære dreng.
Dine slanke balder har efterladt en lorteplet
hele vejen ned ad din seng.
De går for langt, hr.
Nej, De går for langt, frue.
Garçon, der er et stykke lort på fortovet.
Fjern det.
Oscar. Der er du.
Vi kommer for sent. De venter på os.
- Har du det godt, Oscar? - Ikke rigtig.
Lad os gå tilbage til hotellet.
Lad os følge efter dem.
Jøsses, de følger efter os.
Vent på mig!
Jeg vil smøre dig ind i honning og slikke det af igen!
Det er utåleligt.
Denne vej.
Se! Pinde.
- Det er bedre end at gå på jagt. - Kom så!
Kom så!
- Hurtigt, kirken. - Kirken.
Hvad er der galt, Oscar?
- Hvad mere vil du have? - Vent nu lige!
Hvad mere vil du have?
Slip mig!
Du har taget alt, din lille lort! Alt!
Min familie, mit arbejde, min frihed, alt!
Der er intet tilbage at tage!
Hvad vil du gøre, slå mig ihjel? Jeg er allerede død, din skiderik.
Gå så!
Hyklerens naturlige levested er England.
Tag tilbage dertil. Lad mig være i fred. Gå!
Jeg vidste ikke, du havde det i dig.
Det har jeg ikke.
Jeg har intet i mig.
Ikke engang frygt.
Uden advarsel blev jeg en eftermiddag overflyttet
fra Wandsworth til Readings fængsel.
Ved højlys dag, med tog,
lænket til en fængselsbetjent som en cirkusbjørn.
Rejsen var den mest udsøgte tortur,
Hendes Majestæt har udtænkt til mig.
Ved Clapham Junction måtte vi vente på et andet tog
i en halv time, mine kære, på perron to.
Desværre havde min offentlighed ikke glemt mig.
Først fniste og pegede de blot.
Og så begyndte en mand at råbe.
Det er sgu Oscar Wilde.
Han vandrede frem og tilbage og viftede med sin finger...
Undskyld, frue. Ryggen mod muren, drenge.
...som han fremsagde mine forbrydelser til det voksende og fængede publikum.
Den kærlighed vil vi ikke have, men sig ikke dens navn her.
Ved hver ny drejning klagede og svajede de som én,
spyttede og skreg, hungrede efter mit blod.
Og jeg...
Jeg så fremtiden.
Det var enden på al fred.
Jeg vil se det på mit dødsleje.
Vær rar at give dette til monsieur WILDE.
Du godeste. Det er fra politichefen. Læs du det.
Det lader til, at han skal deporteres, hvis hans adfærd ikke forbedres.
Vores fejring af unge franske digtere
det blev ikke taget godt imod.
For Guds skyld, sig det ikke nu.
I hans nuværende humør kunne han stikke ild til hotellet.
Gudskelov tager jeg af sted i morges.
Pas på, Robbie.
Han æder dig.
Han kan ikke gøre for det.
Godnat, kære dreng.
Jeg har læst dine breve fra fængslet.
Det er ganske vidunderligt.
Du burde kalde det De Profundis.
Det var skrevet i afgrunden.
Bosie vil nok prøve at slå dig ihjel, når han læser det.
Jeg skrev nogle hårde breve til dig, Robbie.
Det er jeg ked af.
Du skrev hårde breve til os alle.
Det ved jeg.
Det er svært at forklare følelsen
af komplet afmagt og desperation derinde.
Man bliver en furie.
Man taler aldrig. Man blot græder og har diarre.
Resultatet, vanvid.
Tilgiver du mig?
Hvem troede, at vi ville være her, da vi mødtes for femten år siden?
Spedalske, der spiser under fuldmånen på et fremmed hotel.
Det er romantisk på en måde.
Bortset fra, at du, min kære dreng, ikke er spedalsk.
I morgen tidlig vil du blæse væk med havluften mod Dover.
Og angående hvem, der ville have troet,
at vi mødtes på et toilet, min kære, og vi endte her.
Man behøver ikke være Sibyl fra Mortimer Street
for at drage den slutning.
Jeg skulle til en matine.
Og jeg skulle i min klub.
Et andet hjørne, et minut senere, et andet stykke, og hvem ved?
Måske ville jeg være en hyldet digter, men jeg tvivler.
Intimitet i kloakken fulgt af gudernes fantasier.
Resten er stilhed.
Han havde ikke sin røde frakke på,
for blod og vin er rødt.
Og blod og vin var på hans hænder,
da de fandt ham hos de døde.
Den stakkels døde kvinde, han elskede
og myrdede i hendes seng.
Superb.
Som drengenes værge
kan jeg ikke understrege nok min frygt for,
at du overhovedet har kontakt med din mand.
- Fru Holland... - Fru Wilde.
Constance.
Vi har været venner i mange år.
Jeg er bestyrer for din bedstefars bo.
Du må stole på os.
Skriv venligst under.
Cyril og Vyvyan, hold op med at slås.
Vær ekstremt forsigtig, når du svarer på hans brev.
Jeg er sikker på, at hvis jeg så ham én gang,
ville jeg tilgive alt.
Præcis, min kære, og så ville du være
fanget her i Heidelberg for evigt.
Vi tager måske til Genova til foråret.
Der er en kirurg, der tror, at man måske
kan gøre noget ved min arme ryg.
Du må vente.
Tænk på dine børn.
Han må bevise, at han vil ændre sig, at han kan.
Siden du tog af sted, har jeg været helt alene.
Oscar, det er ikke sandt.
Min kone har skrevet et afskyeligt brev,
hvor hun skriver, at hun måske vil se mig på et senere tidspunkt.
Men ikke i den nærmeste fremtid, og drengene måske aldrig.
For at være ærlig, Oscar, forbløffer det mig,
at du forestiller dig, at Constance overhovedet ville se dig.
Du skrev ét brev fyldt med dit sædvanlige parfumerede lort,
og så antager du, at alt, hvad du har udsat hende for
i de sidste år, blot kan glemmes.
Robbie, hvis du er kommet for at gøre mig ked af det,
foreslår jeg, at du tager tilbage til Dieppe nu,
hvortil der afgår tog
tre minutter efter timeslaget, hver time.
Jeg er her ikke for at gøre dig ked af det, Oscar.
Du må bare være rimelig.
Bosie, som I alle afskyr, tilbyder i det mindste hjælp.
Virkelig?
Hvordan, Oscar? Hvordan skal Bosie hjælpe dig?
Bosie elsker mig, Robbie.
På en måde, du aldrig vil kunne forstå.
Uanset hvad kommer han i næste uge.
Så ser du aldrig Constance igen.
Du lader til at glemme, Oscar,
at på trods af alt, du har udsat hende for,
giver hun dig stadig fire pund om ugen.
De fire pund, Oscar, afhænger af Bosies fravær fra dit liv.
Men han vil utvivlsomt give dig nogle penge, når han kommer.
Hvis hans mor har givet ham nogen.
Jeg er alene! Jeg har ingen! Hvorfor er du så hård?
Du har mig, Oscar. Jeg er her.
Men det er ikke nok, vel?
Hvorfor er det ikke nok, Oscar?
Helt ærligt, min kære, er du ikke storslået nok,
og du er bestemt ikke hård nok.
Lad os få en drink, for Guds skyld.
Og vær ikke vred, Robbie. Du er ikke bygget til raseri.
Jeg var på den mest mageløse pilgrimsfærd i går
til Notre-Dame de Liesse.
Vidste du, at "Liesse" er middelalder-ordet for "lykke"?
- Nej, det gjorde jeg ikke. - Det er det.
Jeg kommer der hver dag.
Det tager ti minutter at nå frem og lige så mange at nå tilbage.
Præsten, der er charmerende og frygteligt tiltrækkende,
er blevet en god ven.
I går viste han mig alle sine præstekjoler.
Han så særdeles fængende ud i sine martyrklæder.
Gylden rosa med strejf af blod.
Ser du, Robbie, lidelse er intet, når der er kærlighed.
Kærlighed er alt.
Bosie.
Den dreng, jeg elsker
Er oppe i galleriet
Den dreng, jeg elsker Kigger ned på mig
Der er han, kan I ikke se?
Oscar.
Han vinker med sit lommetørklæde
Glad som en fårekylling Der bor på bladet
Kom nu, Oscar.
Det ligner ikke dig ikke at have noget at sige.
Oscar.
Bosie.
Kom.
Det er okay.
Kom.
Kom, lad os sidde ned.
Er han okay?
Kan jeg hjælpe?
Han har fået nogle dårlige nyheder.
Det er jeg ked af.
Meget dårlige nyheder.
- Det er okay. - Tak.
Hvordan har du det?
- Bosie, det er så dejligt at se dig. - I lige måde.
Den aften, den første aften, Gud,
der var intet at spise, intet.
Bosie, angående det brev, jeg sendte fra fængslet.
Jeg fik det aldrig. Hvad stod der?
Ikke så meget.
Det var bare mit testamente, De Profundis.
Oscar, din fjollede gamle svans. Kom her.
Jeg er min egen Judas.
Jeg har brug for en drink.
Kom.
Hvad er dine planer?
Hvilke planer kan jeg have?
Melmoths forbandelse er at vandre på Jorden
og søge ly, hvor han kan.
- Jeg tager måske sydpå. - Napoli.
Se den og dø.
Hvis det bare var så enkelt.
Har du skrevet noget?
En ballade om fængslet. Den er næsten færdig.
Den er faktisk god.
Oscar, lad os stikke af. Et sted, ingen kan finde os.
Napoli, faktisk.
Kære dreng, du ved ikke, hvad du siger.
Jeg er hundesulten. Lad os bestille, for Guds skyld.
Hvorfor gemmer vi os udenfor bymurene på et stationshotel?
Fordi jeg er en ruineret mand.
Hvis du tog med mig til Napoli,
ville verden blive et billede, du kunne se på, men aldrig røre.
Elsker du mig så meget, Bosie?
Men vi har ingen penge.
Penge. Oscar, for Guds skyld, min mor har massevis.
Hvad griner du ad?
Intet. Bare noget, Robbie sagde.
Robbie har været imod mig, siden vi mødtes.
Han er fuld af jalousi.
Robbie elsker mig, Bosie,
på en måde, du aldrig ville kunne forstå.
Skal vi tage et værelse?
At jeg gik tilbage til Bosie var en psykologisk uundgåelighed.
Jeg kan ikke leve uden kærlighedens atmosfære.
"Jeg må elske og blive elsket, hvad prisen end er."
Jeg vover at sige, at hvad jeg har gjort, er fatalt.
Jeg elsker ham og har altid gjort det med en sans for tragedie og undergang.
- Oscar! - Åh gud.
- Oscar! - Bosie?
Lyt til mig, din lille...
Den er under min stol!
Der er den! Tag den!
Bag skabet! Tag den!
Oscar, der sgu rotter over alt!
For Guds skyld, Bosie, slap af.
Den var sgu i sengen, Oscar.
Slå den ihjel!
Det er kun en rotte. Tænk ikke på det.
Bosie, du er komplet hysterisk.
Få den skide tingest væk fra mig. Hold den væk, for fanden!
Du...
Det her sted er sgu latterligt!
Jeg forbyder det. Jeg forbyder ham at bo sammen med den djævelske mand.
Der var intet, nogen kunne gøre.
Jeg giver ham ikke hans understøttelse,
og det kan du sige, når du ser ham.
Det er usandsynligt, frue.
Jeg har trukket mig tilbage som hans litterære eksekutor.
Han ved ikke, du er her, antager jeg.
Det gør han ikke.
Hvorfor har De så meget imod det?
De bad tage mig i agt for Dem, hr. Ross.
De siger, at man ikke kan stole på Dem.
Men vi er ens, De og jeg.
Han har også såret Dem, ikke?
Oscar har ødelagt sig selv og alle omkring sig.
Se på mig, hr. Ross. Bare se på mig.
Han har slået mig ihjel.
Nogen går over min grav.
Vores kære ven, heksen, kommer tilbage på fredag
- for at afslutte tingene. - Åh gud.
Men hendes besværgelser og dufte lader til at have virket.
- Det var på tide. - Så de gode nyheder er,
at der ikke er flere rotter.
De dårlige nyheder er, at mine månedlige penge afskæres.
Behøver du altid tale om penge under frokosten?
Jeg burde tydeligvis diskutere serveringsteknik med vores tjener.
Vi må lave en plan, Bosie. Du inviterede mig.
Du sagde, du havde midler. Det har du ikke. Det accepterer jeg.
Hvorfor skulle en perfekt, guddommelig leopard ændre sine pletter?
Men faktum er, at vi har hvad, seks pund?
Fem.
Jeg måtte betale sidste uges leje.
Forsigtig. Hans mor holder øje.
Ja, og hun er ellevild.
Vær ikke så kedelig. Oscar, hvad er der sket med dig?
Vi får seks pund om ugen fra min mor.
Vi har 100 pund for den libretto, du aldrig vil skrive.
Vi har kraveknapper og manchetter, venner og relationer,
og fremfor alt har vi stadig hinanden.
En af os kunne æde den anden og lave et telt af skindet.
For Guds skyld, hold nu op med at bekymre dig.
Hvad hedder du?
Felice.
Det er signor Melmoth.
Jeg hedder Alfred.
Jeg har set dig på stranden.
Du har en stærk brystkasse og skuldre.
Bosie, du taler altid til drenge, som om de var avlsdyr.
Du bør bede dem løfte hovene og åbne munden.
Det giver held.
Og så piske dem.
Jeg må sikre mig, at de ikke falder ved første forhindring.
Jokanaan.
Jeg har kysset din mund,
der var en bitter smag på dine læber.
Måske var det smagen af kærlighed.
De siger, at kærligheden har en bitter smag.
Kom så, kære, knep ham.
Er det ikke smukt?
Se, jeg kan gøre dig lykkelig.
Ja.
Det kan du.
Ikke mere angst.
Ikke flere ambitioner. Ingen tid.
Kun nu.
Fiskere, der dykker efter perler.
Et gammelt får med sin slagter.
En gyngede båd på et sølvfarvet hav.
Skandalen.
Blot en lille sort plet
mod daggryets kant.
Men alle mænd dræber det, de elsker.
Lad det blive hørt af alle.
Nogle gør det med et bittert blik.
Nogle med et smigrende ord.
Kujonen gør det med et kys.
Den modige mand med et sværd.
Det er slut.
Nogle dræber deres kærlighed, mens de er unge,
og nogle, når de er gamle.
Nogle kæmper med lystens hænder, andre med guldets.
De barmhjertigste bruger en kniv, fordi de døde så hurtigt bliver kolde.
Nogle elsker for lidt, nogle for længe. Nogle sælger, andre køber.
Nogle gør gerningen med mange tårer, andre uden et suk.
For alle mænd dræber det, de elsker,
men ikke alle mænd dør.
Se her. Bosie?
Glædelig jul, signor!
Er far alene på hospitalet?
Nej, selvfølgelig ikke, skat.
Til jul holder alle patienterne fest.
Gode kong Wenceslas kiggede sidst ud
På Stephens festdag
Da sneen lagde sig omkring
Dyb og fast og lige
Klart skinnede månen den aften...
Felice!
Hvor vover du. Se hende!
Din kone! Hvordan kan du fornærme os sådan?
Hvad laver du, mor?
Jeg ved, hvad der foregår her.
Hvor er horerne?
Vis mig dem.
Jeg trækker dem ud på gaden ved håret.
Bagefter kasterer min mand dig!
Men signora, her er ingen kvinder.
Det er en herrefest.
Løgner!
Hvad er der galt med hende?
Hun er vred.
Signor Melmoth,
jeg beklager.
Jeg troede, her var kvinder.
Men jeg tog fejl.
Det kunne ikke betyde mindre.
Gud velsigne Dem, signor.
Vi lader jer være.
Lad være med at larme, når du kommer hjem, ciccio.
Den her er fra far.
Vyvyan ved ikke, hvem far er.
Jo, jeg gør.
Tror du ikke, jeg har nosserne til det?
Kom så. Jeg viser dig det.
Hvad i alverden foregår der?
Man kan købe alt på klods i den her sump
på nær sex, lader det til.
Der er aldrig kredit, hvad angår kærlighed, Bosie.
Det burde du vide.
Felice caro, tro mig, han er ikke det værd.
Skal jeg tage det?
Felice?
Nej! Stop!
Stille! Stop!
Hvad skylder han dig?
Min ære.
- Sikke noget fis. - Stille, sagde jeg!
Vi har lidt mangel på kontanter lige nu,
men dette burde være nok
indtil i morgen.
Nej, nej, nej.
Tag det.
Tak, signor Melmoth.
Du er en gentleman,
men han er et svin!
Godt se. Flot bemærket!
Han kender ikke værdien på noget.
Eller prisen, desværre.
Lad os finde din frakke.
Din kone bliver bekymret.
Hvad helvede gav du ham den for?
Et tåbeligt spørgsmål, det ved jeg.
Hvorfor betalte du ham ikke bare?
Med hvad?
Med penge.
Jeg har ingen.
Hvad mener du med, at du ikke har nogen?
Nå?
Min mor har stoppet min understøttelse.
Hvad?
Hvornår er det sket?
Jøsses.
Jeg ventede på det rette tidspunkt at sige det.
Men i mellemtiden troede du,
at den arme knægt ville kneppe dig for sjov?
Og hvorfor ikke?
Din forfængelighed er enestående.
Den eneste person, der har kneppet dig for sjov, er mig,
og se, hvor jeg endte.
- Hvad? - Ikke noget.
Så er det det.
Vi lader til at være nået til vejs ende.
Vi er fattige.
Ikke helt.
Du kunne have 200 pund, og jeg kunne beholde min understøttelse.
Hvis?
Altså...
Ser du, hvad mor og familien ikke kan bære,
er, at vi bor sammen.
Og hun siger, at hvis vi går med til at flytte fra hinanden,
genoptager hun min understøttelse,
og meget gavmildt, synes jeg, giver dig en betydelig...
Sum drikkepenge.
For tjenester for familien.
Får jeg en god anbefaling? Kan jeg beholde min hytte?
Gud, I gør mig alle sammen dårlig.
Og din skinhellige mor tror,
at jeg kan købes med 200 pund.
Din familie har ødelagt mig, frataget mig alt.
Ikke mindst mit geni.
Og alt sammen for 200 pund!
"Geni"?
- Du ødelagde dig selv, Oscar. - Pis af med dig.
Fordi under prosaen, var der ingen substans.
En god komedie, tre sydende melodramaer
og de latterlige svansehistorier.
Det er alt, hvad man finder, når man skraber pynten væk.
Din succes var interessant,
og din hunger efter den var perverst fascinerende,
men det var du, min kære, aldrig.
Du fandt mig interessant nok, da du blev afpresset.
Du var i dit element.
Du så den grønne dør svinge op, og du hastede gennem den.
Du ævler. Min far...
Var en fuld bedrager
med beskidte fingernegle ligesom sin søn.
Mens din far var morder på fri fod!
Hold nu op, Oscar, du er stadig i live.
Knap og nap.
For Guds skyld, hold nu op med det skuespil.
Det er sært.
Jeg har aldrig virkelig set på dig.
Jeg gav dig hele mit liv.
Nu ser jeg det for mig, smurt ind i lort.
Jeg skriver til dig, når jeg kommer til Rom.
Hvor vil du være?
Det aner jeg ikke.
Jeg kan vel lige så godt blive her, til lejen ophører.
Så tager jeg nok til Paris.
Hvem ved?
Uanset hvad holder vi kontakten.
Kære dreng, har du noget imod, at jeg ikke venter?
Jeg er ikke skabt til vinkende lommetørklæder
ved afgående toge.
Jeg er for stor.
Hej Oscar.
Constance.
Er det dig?
Hvor er lord Alfred?
Er han væk?
Er du helt alene nu?
Hvor er drengene?
Jeg må videre.
Der er så langt at nå.
Constance.
Vi mente aldrig...
Jeg elskede dig så højt.
Altid.
Det er sært, ikke?
Den dreng, jeg elsker Er oppe i galleriet
Den dreng, jeg elsker Kigger ned på mig
Der er han, kan I ikke se?
Han vinker med sit lommetørklæde...
KED AF AT INFORMERE OM CONSTANCES DØD
INTERNERING MENIG ROBBIE
En masse blomster.
To for en centime.
Vintergækker.
Guds frosne tårer.
Jeg tager dem alle.
Hvad hedder du?
Jean, hr.
Jean.
Sid ned.
Tag en drink at varme dig på.
Ikke her, hr.
Men De kan give mig en senere
på Calisaya, hvis De vil.
Jeg plejede at være berømt, ved du nok.
Nå?
Hvornår var det?
Du tror mig ikke, men det er sandt.
Jeg var så berømt,
at jeg engang blev sænket ned i en mine
i en spand.
En mine?
Hvorfor?
De kære minearbejdere havde inviteret mig til middag.
Nemlig.
Jeg har rejst vidt og bredt
i Amerika.
Mit eget tog.
Det indre var polstret i grønt marokkostof.
Skål for dit helbred!
Han er vågen.
Hvor er jeg?
Og hvem er I?
Du er i Clignancourt.
Jeg er Jean. Og det er min bror, Leon.
Det er en glæde at møde Dem, monsieur.
Giv mig nogle penge.
Opfør dig pænt.
Jeg ville koge ham et æg.
Nej, nej, nej.
Hvor venligt.
Hvor er min pung?
Nå...
Jeg er bange for, at aftenen er temmelig sløret.
Jeg synes om din bror.
Han burde ikke være her.
Jeg har ikke set ham i fem år.
Og så en dag dukkede han bare op.
Helt fra Lille.
Familie.
Så vigtigt.
Er det din mor?
Var.
Jeg har to sønner.
Hvad?
Intet. Jeg har hovedpine.
Skal jeg fortælle en historie?
Jeg er god til historier.
Vi har ikke tid til historier,
vi skal arbejde.
En anden gang, måske.
Måske.
Jeg kunne ikke undgå at overhøre, hvad De sagde.
Hvordan siger man: "Giv mig en styrkende drink"?
Rart at møde Dem.
Robbie!
Vær sød at stoppe et øjeblik.
Oscar.
"Ondt møde i måneskær, stolte Titania."
Ja, kære dreng, det er mig.
Hvorfor sidder du i regnen?
Jeg har brugt alle mine penge på ungdom og skønhed
og kan ikke betale.
Vær sød at hjælpe mig.
Lad os gå indenfor.
Som den kære hellige Frans er jeg viet til fattigdom.
Men i mit tilfælde er ægteskabet ikke en succes.
Robbie, du er uartig. Hvor længe har du været her?
Hvor meget skylder vi?
Tolv franc?
- Gud, Oscar. - Det har været en lang dag.
Har du tolv franc til mig eller ej, min kære?
Ja, selvfølgelig.
Igen står jeg i gæld til dig.
Absint, deux.
Kære Robbie, jeg har savnet dig sådan.
Med et års stilhed som straf.
Napoli var, som du forudsagde, en katastrofe.
Jeg ved, jeg altid beder om den.
Har jeg din tilgivelse?
Tilgivelse er for amatører,
og du, kære Oscar, er en professionel masochist.
Det er holdt op med at regne. Jeg følger dig hjem.
Kære dreng, så ond. Hvad?
Lad os ikke skændes som to utilfredse tjenestepiger.
Lad os hellere sværte vores ynde til
med letfærdig snak om vores overmænd.
Vi hører, at Bosie har fået 20.000 pund.
Han kommer næste uge.
Jeg tænkte, at jeg ville høre ham om en lille skilling.
Hvor længe er du her, Robbie?
Jeg tager til min mor i Menton på tirsdag.
Flere paraffin-indsprøjtninger.
Hvor dejligt.
Du bør tage Oscar med. Han ligner et råddent æg i gele.
Hvad er der sket?
Jeg blev forgiftet af en musling sidste uge, da Robbie ankom.
Min hud har været mystisk siden.
- Spedalskhed, formentlig. - Tak, min kære.
Men lad os tale om mere muntre ting.
Din fars død, for eksempel.
Hvordan gik det?
Problemfrit for det meste, Ind og ud af bevidsthed.
- Ligesom i livet. - Min bror, Percy,
besøgte ham lige før, det var slut.
Far åbnede sine øjne og spyttede på ham.
Queensberry-regler.
I det mindste har jeg overlevet min nemesis,
selvom jeg sulter i øjeblikket.
Mens du skovler Newberg-hummer i dig.
En storslået godte, og i øjeblikket alt for sjælden.
Bosie, kære, det bringer mig til et akavet punkt.
Oscar, bed ikke om penge. Jeg har ingen at undvære.
Kære dreng, du har lige arvet 20.000 pund, ikke?
Du vil vel ikke se mig sat på gaden.
Eftersom du opfører dig som en gammel prostitueret, Oscar,
er det måske på gaden, du hører til.
- For Guds skyld, Bosie. - Bland dig udenom, Robbie.
- Det har intet med dig at gøre. - Det har det desværre.
Siden Oscar var hos dig i Napoli,
har alle skåret hånden af ham.
Constance er død, hans sønner er taget fra ham,
hans såkaldte venner har forladt ham,
og nu vender du, der skylder ham alt, ryggen til ham.
Jeg er led og ked af at blive bebrejdet
for den grådige snobs selvpåførte sår.
Jeg er ikke min elskers vogter. Hvis han vil spise, bør han arbejde.
Oscar, hvad har du skrevet for nylig?
Dessertvognen.
Jeg ser dine små øjne lyse op.
Hvad skal vi have?
Robbie, du sprænger en hæmoride. Det var blot en flygtig tanke.
- Ligesom alt dit arbejde. - Du gør mig dårlig, Bosie.
Du antager, at det rører mig.
Jeg spurgte dig om noget, Oscar. Brænder din flamme stadig?
Det gør den ikke, vel?
Så jeg skal holde dig ved luksus,
mens du tumler rundt på boulevarden og tigger om drinks?
Jøsses.
Nogle af os må arbejde!
Kom.
Reggie er der, når du vågner, og jeg er snart tilbage.
Har du fortalt Bosie det?
Jeg har ikke set ham siden den forfærdelige frokost.
- Det må du, hvis der sker noget... - Der gør der ikke.
Er det nu nødvendigt, dr. Tucker? Jeg har det fint.
Vi gør det så hurtigt, vi kan.
Kloroform! Vite!
Oskar, din gamle svindler.
Du ser helt rask ud.
Det ved jeg. Kan du tro det?
En giftig musling for fire måneder siden,
og jeg har ligget i sengen med jævne mellemrum siden.
Kære dreng, bag kommoden er der en flaske champagne.
Åbn den. Lad os drikke for din ankomst.
Det burde vi ikke.
Selvfølgelig burde vi ikke det.
Du har krydset floden for en værdsat ven.
Der er glas under sengen.
Din kære stakkel.
Men jeg hører, du skriver et nyt stykke.
Ja, på sin vis.
Robbie har givet mig nogle skønne notesbøger til smukke tanker.
Men desværre
har jeg ikke haft nogen i år.
Jeg fortæller dig en forfærdelig hemmelighed.
Og sig det ikke til Robbie, Reggie, så er du rar.
Jeg har solgt stykket til tre forskellige individer,
og jeg har ikke skrevet et ord.
Det er klogt, ikke?
Der er intet som en irsk tigger, når han først kommer i sving.
Hvad vil du gøre, når det skal leveres?
Dø.
Jeg er lammet af mørke tanker.
Og sommetider tænker jeg,
er det en musling?
Det kunne være noget andet.
Åh gud.
Reggie, hvorfor døde Constance?
Hvorfor er jeg blevet så vanvittig? Min hjerne er ødelagt og knust.
Er det...
Syfilis.
Hvad?
Kan du se det helvede, jeg lever i?
Robbie beder mig skrive et stykke, men jeg kæmper med min sjæl.
- Jeg kan ikke skrive et stykke. - Selvfølgelig kan du det.
Kom så, Oscar, tag dig sammen.
Lægen sagde, at inden for få dage
vil du selv kunne køre en tur.
Vi vil have det dejligt.
Monsieur Melmoth!
Vi har været bekymret for Dem.
Alt vel med madame Piquot?
- Absint, trois. - Oscar.
- Reggie, skrid. - Ja, Oscar.
En sidste drink, før jeg dør.
Har De set drengene?
De var her i går.
Jeg har lært Maurice engelsk,
men han taler kærlighedens sprog mere flydende.
Åh, Maurice,
hvor har du været hele mit liv?
- Oscar. - Må jeg få et tørklæde?
Mange tak.
Her er hundekoldt.
Tak.
- Slip! Reggie. - Okay, her kommer de.
Jeg vidste ikke, du bekymrede dig.
Gud, Reggie.
Kan du trække mig lidt mere op, kære dreng?
Hvem kan det være på denne tid?
Sikken fantastisk overraskelse.
Drengene!
Jøsses, bliver vi ikke skånet for noget?
Hvordan er livet på boulevarden?
Alt vel i underverdenen?
Vi har hørt, De var syg.
Er De ved at dø?
Hvis De er, skal De fortælle historien færdig.
Og De skylder os stadig ti franc!
Ser du, Reggie, flere kreditorer til listen.
Jeg er ved at dø mere end min formåen.
Kære drenge,
I får jeres historie,
vi får champagne,
kokain,
måske et sidste lilla øjeblik til mig...
Det var en spøg!
Hvor var jeg?
De to smaragder.
Oscar.
De to smaragder.
Det er vinter,
sagde svalen.
I Egypten er solen varm.
Mine følgesvende bygger rede
i templet i Baalbec
og lyserøde og hvide duer betragter dem
og kurrer blidt til hinanden.
Kære prins,
jeg må forlade dig,
men jeg vil aldrig glemme dig,
og næste forår
tager jeg to smukke ædelsten med tilbage
i stedet for dem, du har givet væk.
Reggie, kan du skrue ned for gaslampen?
Svale, svale, lille svale,
sagde Den lykkelige prins.
På torvet nedenunder
står der en lille dreng med tændstikker.
Hans tændstikker er faldet i rendestenen,
og de er ødelagt.
Hans bror tæver ham,
hvis han ikke har penge med hjem,
og han græder.
Han har ingen sko
eller strømper,
og hans lille hoved er bart.
Pluk mine smaragd-øjne ud
og giv ham dem,
så hans bror ikke tæver ham.
Svalen kom tilbage til prinsen.
Du er blind nu, sagde han,
så jeg bliver altid hos dig.
Så kom sneen,
og efter sneen kom den første frost.
Endelig viste svalen,
at han ville dø.
Han havde kun nok styrke
til at flyve op på prinsens skulder en sidste gang.
"Farvel, kære prins" hviskede han.
"Jeg er glad for, at du skal til Egypten," sagde Den lykkelige prins.
Det er ikke Egypten, jeg skal til.
Det er til Dødens Hus.
Døden er søvnens bror, ikke?
Og han kyssede Den lykkelige prins på læberne
og faldt død om
ved hans fødder.
Disciplene sover.
Enden er nær.
Var dødsårsagen nævnt?
Svær nedkøling, lader det til.
Som en mand sår, så høster han.
Finder
- bisættelsen sted her? - Nej.
Han lader til at have udtrykt ønske om at blive begravet i Paris.
Kom snart hjem, far.
I morgen.
Og i morgen og i morgen.
- Oscar. - Reggie.
Se. Drengene.
Hvilke drenge?
Maurice? Bosie?
Jeg er ked af det.
Jeg er så ked af det.
Så mange knuste hjerter.
Og de må leve med det for evigt og evigt.
Verden uden ende.
I går besluttede hun, at jeg var tjener.
- Og i dag? - Det ved jeg ikke.
Hun har ikke talt. Hør.
Lægen sagde, at han ikke holder mere end 48 timer.
Har De ringet til en præst?
- Nej. Bør jeg det? - Så gør jeg det.
Jeg må sige, fader,
at den døende mand har været en ret velkendt litterær figur.
Det er det samme i Guds øjne, hr. Ross.
Han har kun lidt tid til at læse
med alle de syndere, der blokerer vejen til Helvede.
Hvad hedder din ven,
der kommer hjem så sent, og dog...
Dog er så tørstig efter Vorherres hellige blod?
- Oscar Wilde. - Jøsses.
Har hr. Wilde udtryk ønske for den sidste olie?
Bestemt, da han stadig kunne tale.
Er han blevet modtaget? Han er ikke protestant?
Han skulle have været katolik.
Åh, nej.
Bare rolig, min søn. Bare rolig, hr. Ross.
Nej, jeg... Vi finder på noget. Jeg har alt, hvad vi har brug for her.
Medmindre der er brug for en eksorcisme, altså.
Det var min lille spøg.
Vi kommer i tide.
Godaften, hr. Dupoirier. Vi savnede Dem i søndags.
Oscar, kan du høre mig? Det er fader Dunne.
Reggie, flyt dig.
Oscar, fader Dunne er villig til at modtage dig i kirken
og give dig syndsforladelse,
men du må rejse dig op og følge med.
Så, hr. Ross.
Mellem stigbøjlen og jorden
er der altid tid til anger.
Der er ingen grund til at skynde sig.
Tak.
Godaften, hr. Wilde. Mit navn er fader Cuthbert Dunne.
Jeg vil sige et par enkle ting, men jeg må...
Jeg må vide, at De forstår dem.
Et lille tegn er nok.
Det er godt.
Lad os knæle og bede.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Amen.
Fader,
se med nåde på din tjener, Oscar.
Fritag ham for hans synder.
Og Hr. Wilde, se mod Deres samvittighed.
Der er ingen hemmeligheder mellem Gud og mennesket.
Tal med ham.
Hvor mistede du vor velsignede Herre af syne?
Clapham Junction.
Jesus Kristus blev naglet til korset i Golgata,
så vores synder kunne tilgives.
Jeg døber dig i Faderens,
Sønnens og Helligåndens navn.
Selvom jeg går gennem dødens dal,
vil jeg se mod bakkerne,
hvorfra min glæde kommer.
Det var smukt, ikke?
- Vi er så taknemmelige. - Slet ikke.
Slet ikke. Men det er
et stort privilegium at møde sådan en hæderkronet forfatter.
Hvis De har brug for mig, ved hr. Dupoirier, hvor jeg er.
Det bliver en smuk dag.
Fortsæt endelig, hr. Wilde.
Så de trak statuen med Den lykkelige prins ned.
"Da han ikke længere er smuk, er han ikke længere nyttig,"
sagde kunstprofessoren på universitetet.
Og de smeltede statuen i en smelteovn.
"Sikken sær ting,"
sagde formanden på støberiet.
"Det ødelagte hjerte af bly vil ikke smelte.
"Vi må smide det væk.
Så de smed det i en bunke, hvor den døde svale også lå.
For Guds skyld, Bosie, hold nu kæft.
Du forstår det ikke, Robbie, men hvordan kunne du det?
Forstår hvad?
Den slags kærlighed, Oscar og jeg delte.
Du har aldrig delt noget med nogen.
- Du er sgu for egoistisk. - Robbie.
- Hvor var du, da han døde? - Så begynder det igen.
Du kunne aldrig acceptere, at Oscar elskede mig og ikke dig.
For det gjorde han ikke, vel? Hvor hårdt du end prøvede.
Og hvor du prøvede.
Bosie!
Hvad har du gjort?
For Guds skyld, Bosie.
Din andenrangstrold!
Ved du, hvad Oscar syntes om dig?
Han syntes, at du var dødkedelig, men nyttig.
Når historien ser tilbage, vil den ikke se på dig.
Det vil være ham og mig.
Du vil kun være en fodnote, din triste, lille skiderik!
"Bring mig to af de mest dyrebare ting i byen,"
sagde Gud til en af sine engle.
Og englen bragte ham hjertet af bly og den døde fugl.
"Du har valgt rigtigt," sagde Gud,
"for i min have i Paradis vil denne lille fugl synge for evigt,
"og i min by af Guld skal Den lykkelige prins hylde mig."
Robbie betalte Oscars gæld og viede resten af sit liv
til at genoprette sin vens værker og ry.
Han døde i 1918. Hans aske er begravet hos Oscar.
Bosie døde fattig og alene i 1945.
Sammen med 75.000 andre mænd, der var dømt for homoseksualitet,
blev Oscar benådet i 2017.
Forfatter!
Det er en drøm.
Undertekst oversat af: Anders Langhoff